Traducerea si adaptarea: BlackMO0N m00nblack@yahoo. com
Spania, 1944
Războiul civil s-a terminat.
Ascunși în munți,
oameni înarmați încă luptă împotriva noului regim fascist.
Au fost instituite puncte de control militar pentru a extermina Rezistenta.
Cu mult timp în urmă,
în Ținutul Subpământean,
unde nu sunt minciuni sau durere,
trăia o prințesă ce râvnea la lumea oamenilor.
Visa la cerul albastru,
la adierea brizei și la răsăritul soarelui.
Într-o bună zi,
păcălindu-și gărzile, prințesa scăpă.
Odată ajunsă afară, lumina o orbi
și îi șterse orice amintire a trecutului ei.
Uitase cine era și de unde venise.
Trupul ei suferea de frig, boală și durere.
Până la urmă, a murit.
Oricum, tatăI ei, regele,
știa că sufletul prințesei se va întoarce,
poate într-un alt trup,
într-un alt loc, sau într-un alt timp.
Și el avea să o aștepte, până la ultima lui suflare,
până când lumea va înceta să se mai învârtească...
Nu înțeleg de ce a trebuit să aduci atâtea cărți, Ofelia.
Mergem la țară, la aer liber.
Povești?
Ești puțin cam mare să-ți umpli capul cu
astfel de nimicuri.
Roagă-I să oprească mașina.
Ofelia, așteaptă.
Fratele tău nu se simte bine.
Doamnă, sunteți bine?
Doamnă, aveți nevoie de ceva?
Nu e nimic. Dă-mi puțină apă doar.
Apă. Apă pentru soția Căpitanului.
Ofelia?
Ofelia, vino aici.
Am văzut un spiriduș.
Privește pantofii tăi!
Să mergem.
Când vom ajunge la moară, ieși afară să-I salutăm pe Căpitan.
Vreau să-i spui Tată.
Nu îți poți închipui cât de bun a fost cu noi.
Căpitane, uite-i că vin.
Au întârziat 15 minute.
Carmen.
Bun venit.
Nu e necesar. Pot umbla foarte bine.
Doctorul Ferreiro e de părere că nu trebuie să te obosești.
Nu.
Vino. Fă-o pentru mine.
Mulțumesc.
Ofelia, vino afară.
Spune-i "Bună" Căpitanului.
Ofelia.
Cealaltă mână, Ofelia.
Mercedes!
- la-le bagajele. - Da, d-le.
Este un labirint.
Doar o grămadă de stânci care au fost întotdeauna aici.
Chiar și înainte de moară.
Mai bine nu intra acolo. S- ar putea să te rătăcești.
Mulțumesc.
Le-ai citit pe toate?
Mercedes!
Te cheamă Căpitanul.
TatăI tău are nevoie de mine.
Nu este tatăI meu.
Căpitanul nu este tatăI meu.
TatăI meu a fost croitor. A murit în război.
Căpitanul nu este tatăI meu.
Te-ai făcut înțeleasă. Mergem?
Ai văzut-o pe mama?
- Nu-i așa că e frumoasă! - Da.
Se simte rău din cauza copilului. Ai observat?
Forțele de gherilă sunt încă în păduri
pentru că e greu să le dai de urmă acolo.
Nemernicii ăia cunosc terenul mai bine decât oricare din noi.
Le vom bloca accesul în pădure.
Mâncare, medicamente, totul va trebui să treacă pe la noi.
Trebuie să-i forțăm, să-i facem să vină la noi.
Da, Căpitane.
Vom pune noi puncte de control.
Aici, aici și aici.
Mercedes.
Roagă-I pe Dr. Ferreiro să coboare.
Da, d-le.
Asta te va ajuta să dormi la noapte.
Două picături înainte de culcare.
Doar două picături.
Foarte bine.
Totul. Bine.
Nu ezita să mă chemi dacă ai nevoie de ceva. Zi sau noapte.
Tu sau sora medicală.
Noapte bună.
Închide ușa și stinge lumina, scumpo.
Trebuie să urci și să îI vezi acolo.
Rana arată tot mai rău. Piciorul lui nu se vindecă.
Doar atât am găsit.
Îmi pare rău.
Vidal te așteaptă în biroul lui.
Vino aici, Ofelia.
lisuse, picioarele tale. Sunt înghețate, dragă.
Ți-e frică?
Puțin.
Ce e gălăgia aia?
Nimic, scumpo, doar vântul.
Nopțile aici sunt diferite de nopțile de la oraș.
Acolo, poți auzi mașini, trenuri.
Aici casele sunt vechi.
Scârțâie.
Ca și când ar vorbi.
Mâine îți voi face o surpriză.
- O surpriză? - Da.
- O carte? - Nu, ceva mult mai bun.
De ce a trebuit să te căsătorești?
Am fost singură prea mult timp.
Sunt cu tine. Nu erai singură.
Niciodată nu ai fost singură.
Când vei crește, vei înțelege. Nu a fost ușor nici pentru mine.
Fratele tău se agită.
Spune-i una din poveștile tale.
Sunt sigură că îI va calma.
Fratele meu, fratele meu...
Cu mulți, mulți ani în urmă,
într-un ținut trist și îndepărtat,
exista un munte imens din piatră neagră, extrem de dură.
La apus,
în vârful acelui munte,
un trandafir înflorea în fiecare noapte
iar cel care o culegea devenea nemuritor.
Dar nimeni nu a îndrăznit să se apropie de ea
pentru ca spinii ei erau plini cu otravă letală.
Oamenii vorbeau între ei despre frica de moarte
și despre durere, dar niciodată despre promisiunea
vieții eterne.
Așa că în fiecare zi, trandafirul se ofilea
fără a putea să transmită darul său cuiva...
uitat și pierdut pe vârful acelui munte rece și întunecat,
pentru totdeauna singur, până la sfârșitul timpurilor.
Intră.
- Cum se simte? - Foarte slăbită.
Va avea parte de odihnă necesară.
Eu voi dormi aici jos.
Și fiul meu?
Scuză-ne, Căpitane...
Și fiul meu, el cum e?
Pentru moment, nu avem motiv să ne impacientăm.
Foarte bine.
Căpitane, soția dvs. nu trebuia să călătorească
cu o sarcină atât de avansată.
- Asta e părerea ta? - Părerea mea profesională, da, d-le.
Un fiu ar trebui să se nască atunci când s-a născut tatăI lui.
Atâta tot.
Încă ceva, Căpitane.
Ce te face să crezi așa tare că este băiat?
Nu-ți încerca norocul cu mine.
La ora 8, am detectat activitate în sectorul nord-vestic.
Focuri de armă.
Sergentul Bayona a răscolit sectorul și a prins un suspect.
Celălalt este fiul lui, de aici din sat.
Căpitane, tatăI meu este un om onorabil.
Lasă-mă pe mine să judec asta.
Da-ți jos pălăria în fața mea.
Am găsit arma asta la el. S- a tras cu ea.
TatăI meu vâna iepuri, Căpitane.
Tacă-ți gura, la dracu.
"Fără D-zeu, guvern, său stăpân"?
- Serios? Pe dracu. - Propaganda rosie, Căpitane.
Nu este propagandă, d-le.
Este un almanah vechi, Căpitane.
Noi suntem doar niște fermieri.
Continuă.
Am intrat în pădure, Căpitane... să vânez iepuri.
Pentru fetele mele. Sunt bolnave.
lepuri. În regulă.
Căpitane, dacă tatăI meu spune așa, atunci vâna iepuri.
Lăsați-I în pace.
L- ai ucis, I- ai ucis!
Criminalule! Fiu de cățea!
Poate vei învăța să-i percheziționezi cum trebuie
înainte să vii să mă deranjezi.
Da, Căpitane.
Mamă. Mamă, trezește-te!
Mamă, e ceva în cameră.
Bună!
M- ai urmărit până aici?
Ești un spiriduș?
Privește!
Acesta este un spiriduș.
Vrei să merg cu tine?
Afară? Unde?
Alo?
Ecou.
Alo?
Tu erai.
Tu ești. Te-ai întors.
Nu-ți fie frică, te implor.
Uite.
Numele meu este Ofelia. Cine ești tu?
Eu?
Am avut atâtea nume...
Nume vechi pe care doar vântul
și copacii le pot pronunța.
Eu sunt muntele,
pădurea și pământul.
Eu sunt...
Eu sunt un Faun.
Cel mai umil servitor, ÎnăIțimea Voastră.
- Nu, sunt... - Tu ești Prințesa Moanna,
fiica regelui Tărâmului Subpamântean.
TatăI meu a fost croitor.
Tu nu ești născută din oameni.
Luna a fost cea care te-a născut.
Uită-te pe umărul tău stâng
și vei găsi un semn ce va dovedi asta.
TatăI tău adevărat ne-a poruncit să deschidem portaluri
peste tot în lume, pentru a-ți permite să te întorci.
Acesta este ultimul dintre ele.
Dar trebuie să fim siguri că
esența ta este intactă,
că nu ai devenit o muritoare.
Trebuie să îndeplinești trei sarcini înainte ca luna să fie plină.
Aceasta este Cartea Răscrucilor.
Deschide-o, atunci când ești singură
și îți va arăta viitorul tău,
îți va arăta ce trebuie făcut.
Dar nu e nimic aici.
Mercedes, pregătește iepurii ăștia pentru cina din seara asta.
Sunt prea tineri.
- Păi, vezi dacă sunt buni pentru o supă. - Da, d-le.
Cafeaua asta a fost arsă. Gustă și tu.
Trebuia să fii atentă la ea.
Cum doriți, d-le.
Pregătește astea.
- Nu i-a plăcut cafeaua. - Nu este decât un îngâmfat.
Un îngâmfat.
Vom avea nevoie de niște carne de vită și încă un pui.
- Unde să găsim așa ceva? - La soția doctorului și a primarului.
Ei bine, ei mănâncă mai mult decât o turmă de porci.
- Și nu tac niciodată. - Nici măcar sub apă.
Mă întorc imediat, Mercedes.
Ofelia.
TatăI tău dă un dineu în seara asta.
Uite ce ți-am făcut.
Îți place?
Ce n-aș fi dat să am așa o rochie
când eram mai mică! Și uite la pantofi.
Îți plac?
Da, sunt foarte frumoși.
Haide, acum. Treci la baie.
Copacul.
Cu mult timp în urmă, când pădurea era încă tânără,
era sălașul unor creaturi pline de magie și splendoare.
Locuitorii pădurii dormeau la umbra unui uriaș smochin...
care creștea pe deal, aproape de moară.
Dar acum, copacul e pe moarte. Ramurile lui sunt uscate.
Ofelia?
Ofelia? Grăbește-te. Vreau să văd cum îți vine rochia.
Vreau să fii frumoasă pentru Căpitan.
Vei arăta ca o prințesă.
O prințesă?
Asigură-te că puii ăia sunt curățați așa cum trebuie.
Și nu uita de fasole.
Arăți minunat, fetița mea, superbă.
Ce rochie frumoasă!
Înapoi la muncă, nu mai pierde timpul.
Vrei niște lapte cu miere?
Înapoi, nu te pot lăsa să-ți pătezi rochia cu lapte,
acum că îți stă așa bine.
Mercedes. Tu crezi în spiriduși?
Nu. Dar când eram mică, atunci credeam.
Credeam în multe lucruri în care acum nu mai cred.
Noaptea trecută, m- a vizitat un spiriduș.
Serios?
Și nu a fost singur, ci au fost mai mulți,
- și un Faun. - Un Faun?
Era foarte bătrân, foarte înalt și mirosea a pământ.
Mama m-a învățat să nu mă încred în Fauni.
Mercedes!
Vino cu mine.
Căpitane, totul este aici.
Făină, sare, ulei, medicamente,
măsline, șuncă...
tutun.
Și cartelele de raționalizare.
- Vreau să faci inventarul. - Bine.
Mercedes.
- Cheia. - Da, d-le.
- Asta e singura copie? - Singura.
De acum, o voi purta eu.
Căpitane.
Căpitane, poate că nu e nimic.
Ei sunt.
"Cu mult timp în urmă, când pădurea era încă tânără,
era sălaș al unor creaturi
ce erau pline de magie și splendoare. "
"Aveau grijă unul de celălalt,
și dormeau la umbra unui smochin uriaș
ce creștea pe deal, aproape de moară. "
"Dar acum, copacul e pe moarte.
"Ramurile lui sunt uscate, trunchiul bătrân și răsucit".
Un broscoi monstruos și-a făcut cuibul la rădăcina lui
și nu vrea să lase copacul să supraviețuiască.
Trebuie să pui cele trei pietre magice în gura broscoiului
și să recuperezi cheia de aur din burta lui.
Doar atunci își va reveni smochinul. "
Au fost aici acum mai puțin de 20 de minute.
Au plecat în grabă.
O duzină de oameni, cel mult.
Antibiotice.
La naiba, au uitat acest bilet de loterie.
Sunt aici.
Nemernicii sunt aici...
și ne supraveghează.
Hei!
Ai uitat asta!
Și biletul tău de loterie!
De ce nu vii să-I recuperezi?
Ar putea fi ziua ta norocoasă!
Alo. Sunt Prințesa Moanna
și nu mi-e frică de tine.
Nu îți este rușine să locuiești aici jos
și să mănânci toate insectele astea...
și să te îngrași, în timp ce copacul moare?
Hei!
Ai verificat în camera ei?
- Și în grădină? - Da, d-nă.
Unde o fi fugit?
Pe aici, vă rog.
Dă-mi voie să ți-o prezint pe soția mea, Carmen.
- Încântat. - O plăcere să vă cunosc.
Din acest moment, o cartelă de familie. Uită-te la ei.
- Una? - Doar una.
Căpitane, nu sunt sigur că va fi de ajuns.
Dacă vor avea grijă, va fi din belșug.
Nu le putem permite să trimită mâncare gherilelor din munți.
Pierd teren și unul dintre ei este rănit.
Scuză-mă, Căpitane, cum poți fi așa sigur?
Aproape i-am prins astăzi. Am găsit asta.
Antibiotice.
Domnul a avut deja grijă de sufletele lor.
Ce se întâmpla cu trupurile lor pe El nu-L mai interesează.
Te vom ajuta cu orice putem, Căpitane.
Știm că nu ați ales să fiți aici.
Vă înșelați în privința asta.
Am ales să fiu aici, pentru că vreau ca fiul meu
să se nască într-o Spanie nouă și curățată.
Pentru că oamenii ăștia trăiesc cu falsa impresie că
noi toți suntem egali.
Dar e o mare diferență.
Războiul s-a sfârșit și noi am câstigat.
Și dacă va trebui să ucidem toți acești viermi să confirmăm asta,
atunci îi vom ucide pe toți și cu asta basta.
Noi toți am ales să fim aici.
Am ales!
Pune cafeaua. Mă duc să mai aduc lemne.
Ne ocupăm noi.
Ofelia?
Uită-te la tine.
Cum v-ați cunoscut, tu și Căpitanul?
TatăI Ofeliei făcea uniforme pentru Căpitan.
Și după ce a murit, eu am lucrat la magazin.
Acum un an și ceva
eu și Căpitanul ne-am întâInim din nou.
Curios, nu-i așa?
V- ați găsit după atâta timp?
Curios, foarte curios.
Vă rog, iertați-o pe soția mea. Ea nu prea a ieșit în lume.
Crede că astfel de povesti prostești sunt interesante.
Mă scuzați, doamnă...
Scuză-mă.
V- am spus că I-am cunoscut pe tatăI dvs, Căpitane?
Nu. Nu știam.
În Maroc.
L- am cunoscut doar așa sumar, dar a lăsat o impresie bună.
Un soldat excelent.
Oamenii din batalionul lui spuneau
că atunci când Generalul Vidal a murit pe câmpul de luptă,
și-a lovit ceasul de o piatră
astfel încât fiul lui să știe ora și minutul în care a murit.
Să vadă cum moare un om curajos.
Prostii. Nici măcar nu avea ceas.
Ceea ce ai făcut, mă doare.
După ce te speli, mergi la culcare fără să cinezi.
Mă asculți?
Uneori am impresia că nu vei învăța niciodată să te comporți.
M- ai dezamăgit, Ofelia.
Și tatăI tău, la fel.
Te referi la Căpitan?
El mai mult decât mine.
Am cheia.
Du-mă la Labirint.
Alo.
Am recuperat cheia.
Ăla sunt eu, iar fata ești tu.
Și copilul?
Ai recuperat cheia.
Mă bucur.
Ea a crezut în tine de la început.
E fericită că ai reușit.
Păstrează cheia.
Vei avea nevoie de ea în curând.
Și de asta la fel... o bucată de cretă.
Mai rămân două încercări
și luna este aproape plină.
Ai răbdare.
În curând vom hoinări prin cele 7 grădini circulare ale
palatului tău.
De unde știu că ceea ce spui e adevărat?
De ce te-ar minți un sărman Faun pe tine?
Continuă.
Pregătiți cartelele pentru inspecție.
Să mergem. Numele tău?
Numele, nume și prenume.
Narciso Pena Soriano, la ordinul dvs.
Asta e pâinea ta zilnică în Spania lui Franco
păstrată în această moară! Roșiii mint...
pentru ca într-o Spanie unită,
nu este nici o casă fără foc sau paine.
Haide, arată-mi ce se întâmplă acum?
Arată-mi.
Ofelia...
Asta e pâinea noastră zilnică în Spania lui Franco,
păstrată în siguranță în această moară.
Căpitane! Căpitane!
Roșiii mint când spun că e foamete în Spania...
- Vino repede. - ... pentru ca într-o Spanie unită,
nu este nici o casă fără foc sau pâine.
Asta este pâinea noastră zilnică în Spania lui Franco...
Soția ta are nevoie de odihnă neîntreruptă.
Va trebui să fie sedată aproape tot timpul.
Fata ar trebui să doarmă altundeva.
Voi rămâne aici până la naștere.
Fă-o bine.
Nu mă interesează cât costă sau de ce ai nevoie.
Fă-o bine.
Nu-ți face griji.
Mama ta se va face bine în curând, vei vedea.
Să naști un copil e complicat.
Atunci eu nu voi naște niciodată unul.
Îi ajuți pe cei din păduri, nu-i așa?
Ai spus cuiva?
Nu, nu am spus.
Nu vreau să ți se întâmple ceva rău.
Nici eu nu aș vrea să ți se întâmple ție.
Știi vreun cântec de leagăn?
Doar unul...
dar nu îmi amintesc cuvintele.
Nu contează. Vreau să-I aud.
Nu-ți fie frică. Sunt doar eu.
- Ești gata? - Da.
Atunci să mergem.
Asta e curată nebunie.
Dacă ne descoperă, ne omoară pe toți.
- Te-ai gândit la asta? - Îți este așa frică de el, Doctore?
Nu îmi este frică...
cel puțin nu pentru mine.
Pedro, Pedro,
fratele meu.
- Nu ți-ai îndeplinit misiunea. - Nu, mama mea este bolnavă.
Asta nu este o scuză pentru neglijență.
Uite... asta e o rădăcină de mătrăgună.
O plantă care visa să ajungă om.
Pune-o sub patul mamei tale
într-un bol cu lapte proaspăt.
În fiecare dimineață, dă-i două picături de sânge.
Acum, nu mai avem timp de pierdut.
Lună plină va fi deasupra noastră.
la spiridușii mei să te ajute.
Mergi într-un loc periculos,
așa că ai grijă.
Creatura ce trăiește acolo,
nu este umană.
Vei vedea o petrecere somptuoasă,
dar să nu mănânci sau să nu bei nimic.
Absolut nimic.
Viața ta depinde de asta.
Am adus niște Orujo, tutun, brânză.
Scrisori pentru Trigo și Piloto.
Să vedem cum e piciorul, Frenchie.
Cum crezi că e? E terminat.
Să vedem.
...trupe nord americane,
britanice și canadiene
au debarcat pe o mică plajă în nordul F-F...
- Franței, idiot bâIbâit. - Franței.
Peste 150,000 de soldați...
sub comanda Generalului Dwight D. Eisenhower...
E chiar așa de rău, doctore?
Ascultă, Frenchie...
Nu avem cum să-I salvăm.
Voi încerca să fac totul cât se poate de ușor pentru tine.
Așteaptă o secundă, doctore, doar o secundă.
"Folosește creta pentru a trasa o ușă, oriunde în camera ta. "
"Odată ce ai deschis ușa, întoarce clepsidra. "
"Lasă spiridușii să te îndrume. "
"Nu mânca și nu bea nimic cât timp vei sta acolo,
și întoarce-te înainte ca ultima granulă de nisip să fi căzut. "
Nu! Nu!
În curând vom primi întăriri din Jaca.
50 de oameni, sau mai mult. Atunci ne vom bate cap în cap cu Vidal.
Și apoi ce?
ÎI ucizi pe el, vor trimite pe altul exact la fel. Și apoi altul...
Ești terminat, fără arme, fără un loc sigur...
Ai nevoie de mâncare, medicamente. Ar trebui să ai grijă de Mercedes.
Dacă o iubești cu adevărat, vei trece granița cu ea.
- Asta e o cauză pierdută. - Eu rămân aici, doctore.
Nu este altă opțiune.
Trebuie să pleci.
Uite cheia, dar nu poți merge acolo chiar acum.
Este exact ceea ce așteaptă.
Lasă totul în seama mea.
Sunt o lașă.
Nu, nu ești.
Ba da, sunt.
O lașă, un nimic,
pentru că trăiesc lângă nemernicul ăla,
pentru că îi spăI rufele, îi fac patul, îi dau de mâncare...
Dar dacă doctorul are dreptate și nu putem învinge?
Cel puțin îi facem viața grea bastardului.
Stâng, drept! Stâng, drept!
Căpitane Vidal.
I- a scăzut febra. Nu știu cum, dar a scăzut.
Dar încă mai are febră.
Da, dar e un semn bun. Corpul ei răspunde.
Ascultă la mine.
Dacă vei avea de ales, salvează copilul.
Copilul acela va purta numele meu și numele tatălui meu.
Salvează-I pe el.
Frate...
frățioare...
dacă mă poți auzi,
lucrurile aici afară nu stau prea bune.
Dar în curând va trebui să ieși afară.
Ai îmbolnăvit-o pe mama foarte rău.
Am o rugăminte la tine, pentru când vei ieși afară,
doar una:
nu-i face rău mamei.
O vei întâIni, e foarte frumoasă,
dar cu toate astea, uneori e tristă zile în șir.
Vei vedea, când zâmbește,
o vei îndrăgi.
Ascultă, dacă faci ceea ce spun,
îți promit ceva:
Te voi lua în regatul meu, te voi face prinț.
Îți promit, prinț.
Am fluierat, dar nu au vrut să se miște.
Am încercat să opresc, dar a fost prea târziu.
Eu și fochistul am sărit în ultimul moment,
dar uitați-vă la încărcătură.
Ce au furat din vagoane?
N- au deschis nici măcar unul.
Ce vorbești acolo?
Toată mizeria asta și nu au deschis nici un vagon.
- Nu au luat nimic. - Nimic? Ești sigur?
Doar D-zeu știe dacă au vrut altceva
decât să ne încetinească.
Au venit de nicăieri, Căpitane.
Au grenade, vin de pe deal.
Căpitane, am înconjurat un grup ce a rămas în urmă.
S- au adăpostit lângă stânci.
Mergi înainte, Serrano, nu-ți fie frică, e singurul mod decent de a muri.
Lasă-mă să văd.
Poți vorbi?
Căpitane, asta unul e încă în viață.
E împușcat în picior.
- Ce s-a întâmplat? - Au prins unul.
- Ce? - Au prins unul în viață.
Și îI aduc în magazie.
Mercedes!
Pedro... Pedro...
Căpitane, trebuie să intru în magazie.
Nu acum, Mercedes.
Sunt destui, draga mea.
Duci tu asta sus?
Din asta, jumate de doza.
Nu cred că am nevoie.
Mă simt mai bine, mult mai bine.
Nu înțeleg cum. Dar mă bucur.
Mamă...
La dracu, ce bună e țigara asta!
Tutunul de bună calitate, e greu de găsit.
Du-te dracului.
Fir-ar a dracu' Garces. Prindem și noi unul și e bâIbâit.
Vom fi aici toată noaptea.
Atâta timp cât vorbește...
Garces are dreptate.
Ai face bine să ne spui tot.
Ca să fiu sigur de asta,
am adus câteva unelte.
Câteva lucruri pe care le ai pe lângă casă.
La început nu voi putea să te cred,
dar când voi folosi asta, vei deveni mai credibil.
Când ajungem la astea,
vom fi creat o relație... cum să spun eu?
O relație apropiată, aproape ca între frați.
Vei vedea.
Și când vom ajunge la asta,
voi crede tot ce îmi vei spune.
Îți propun un târg.
Dacă poți număra până la trei fără să te bâIbâi,
poți pleca.
Nu te uita la el, uită-te la mine.
Nu e nimeni mai mare ca mine.
- Garces! - Da, Căpitane?
Dacă spun eu că nemernicul poate pleca, mă va contrazice cineva?
Nimeni, Căpitane. Poate pleca atunci.
Vezi. Numără până la trei.
Unu...
Bine.
Doi...
Încă unu și ești liber.
Păcat.
Mama dvs este mult mai bine, ÎnăIțimea Voastră.
Trebuie să fiți mulțumită.
Da, mulțumesc.
Dar lucrurile nu au decurs prea bine.
Nu?
- Am avut un accident. - Un accident?
Da.
Ai încăIcat regulile!
Au fost doar doi struguri. Am crezut că nu va observa nimeni.
Am făcut o greșeală!
O greșeală?
Ai eșuat. Nu poți să te mai întorci vreodată.
- A fost un accident! - Nu poți să te mai întorci.
Luna va fi plină peste 3 zile.
Spiritul tău va rămâne printre oameni pentru totdeauna.
Vei îmbătrâni la fel ca ei, vei muri așa ca ei
și memoria ta se va eroda în timp.
Și noi vom dispărea odată cu ea.
Nu ne vei mai vedea vreodată.
Bună ziua, doctore. Îmi pare rău să te trezesc așa devreme,
dar cred că avem nevoie de ajutorul tău.
Dumnezeul meu, ce i-ați făcut?
Nu prea multe.
Dar lucrurile se vor îndrepta.
Îmi place să te am aproape, Doctore. Are avantajele sale.
Serrano, stai aici.
Am vorbit.
Nu mult...
dar am vorbit.
Îmi pare rău. Îmi pare așa rău.
Omoară-mă, omoară-mă acum. Te rog.
Fiu de cățea.
Îți va înlătura durerea.
Aproape a trecut.
Urmărește-I pe Dr. Ferreiro, Vin imediat.
Da, Căpitane.
Nu te miști.
Ești bolnavă?
Ce faci acolo jos?
- Cheamă-I! - Pe cine?
Cum pe cine, imbecilule? Pe Ferreiro!
Ce dracu e asta?
Nu! Nu, nu, nu, nu!
Las-o în pace. Las-o în pace, te rog!
Uită-te la asta! Uite ce ascundea sub patul tău!
Ce părere ai despre asta?
Ofelia, ce e cu chestia asta sub pat?
E o rădăcină magică, Faun-ul mi-a dat-o.
Astea toate se trag de la prostiile pe care o lași să le citească.
Uite ce ai făcut!
Te rog, lasă-ne singure. Vorbesc eu cu ea, dragule.
Bine. Cum dorești.
Mi-a spus că te vei face bine. Și te-ai făcut.
Ofelia, trebuie să asculți de tatăI tău.
Trebuie să încetezi cu toate astea.
Nu. Vreau să plec de aici!
Te rog. Du-mă departe de aici! Haide să plecăm doar, te rog!
Lucrurile nu sunt atât de simple.
Crești deja mare,
în curând vei realiza că viața nu se aseamănă cu poveștile tale.
Lumea este nemiloasă.
Și vei învăța asta, chiar dacă va durea.
- Nu! Nu! - Ofelia!
Magia nu există. Nici pentru tine, nici pentru mine, nici pentru nimeni.
Mamă! Ajutor!
Ajutor!
De ce ai făcut-o?
A fost singurul lucru pe care îI puteam face.
Nu. Puteai să mă fi ascultat.
Puteam, dar nu am făcut-o.
Ar fi fost mai bine pentru tine. Știi asta.
Nu înțeleg. De ce nu m-ai ascultat?
Pentru că a te supune de dragul supunerii
fără a-ți pune întrebări...
asta fac numai oameni ca și tine, Căpitane.
Căpitane!
Garces! Adu medicul companiei.
- Adu-I aici imediat! - Da, Căpitane.
Pentru că necunoscute sunt căile Domnului.
Pentru că esența iertării Sale
se află în cuvântul și misterul Lui.
Pentru că chiar dacă D-zeu ne trimite un mesaj
este de datoria noastră să-I descifrăm.
Pentru că atunci când ne incrucisăm brațele
pământul înghite numai un veșmânt gol.
Departe este sufletul acum, în gloria eternă
Pentru că în durere regăsim sensul vieții
și starea de grație pe care o pierdem atunci când de naștem.
Pentru că D-zeu, în înțelepciunea-I infinită, ne pune rezolvarea în fată.
Și pentru că în absența Lui fizică
locul pe care îI ocupă în sufletele noastre se reafirmă.
L- ai cunoscut bine pe Dr. Ferreiro,
nu-i așa, Mercedes?
Toată lumea îI cunoștea, d-le. Toți de pe aici.
BâIbâitul vorbea despre un informator. Aici... la moară.
Îți poți imagina? Chiar sub nasul meu.
Mercedes, te rog.
Ce părere trebuie să ai tu despre mine?
Trebuie să crezi că sunt un fel de monstru.
Nu contează ce crede cineva ca mine, d-le.
Vreau să mergi la magazie și să-mi aduci niște lichior, te rog.
Da, d-le. Noapte bună, d-le.
Mercedes, nu ai uitat nimic?
D- le?
Cheia.
Am singura copie, nu-i așa?
Da, d-le.
Știi, e un detaliu ciudat
care mă deranjează. Poate nu e important, dar..
În ziua când au atacat magazia,
Cu toate grenadele alea și explozivii,
încuietoarea nu a fost forțată.
După cum am spus, probabil că nu e ceva important.
Ai mare grijă.
Noapte bună, d-le.
Ofelia! Ofelia!
Ofelia, eu plec la noapte.
- Unde? - Nu îți pot spune. Nu îți pot spune...
- la-mă cu tine. - Nu, nu. Nu pot.
Nu pot, copile. Dar mă întorc după tine, îți promit.
la-mă cu tine.
Am auzit ceva.
Nu e nimic, e liniște.
Mercedes.
Ofelia.
De când ai știut despre asta?
De cât timp ți-ai râs de mine? Târfâ mică!
Păzește-o!
Și dacă încearcă cineva să intre,
ucide-o pe ea prima.
Cârnați.
Tutun.
Dacă îmi cereai, ți-aș fi dat eu, Mercedes.
Vreau numele celor care au scris aceste scrisori.
Și pe ei îi vreau în fața mea, mâine.
Da, Căpitane.
Poți pleca, Garces.
Sigur, Căpitane?
Pentru D-zeu, e doar o femeie.
Așa ai crezut întotdeauna.
De aceea am putut scăpa.
- Am fost invizibilă pentru tine. - La dracu.
Mi-ai găsit o slăbiciune: aroganța.
Dar pe noi ne interesează punctele tale slabe.
Este foarte simplu: vei vorbi...
și va trebui să știu că
tot ceea ce spui este adevărat.
Avem puține obiecte aici pentru această sarcină.
Nu e nimic complicat.
Lucruri pe care le înveți practicând.
Mai întâi, trebuie să câștigăm încredere...
Nu sunt vreun bătrân! Nici un prizonier rănit!
Fiu de cățea! Să nu îndrăznești să te atingi de fată...
Nu ai fi primul porc pe care îI despic!
Numerele extrase sunt:
33037.
3-3-0-3-7.
A lăsat-o să plece?
Ce dracu tot spui?
Prindeți-o! Haideți! Aduceți-o aici!
Aduceți-mi-o, la dracu!
Încălecați!
Va fi mai bine dacă vii cu mine fără să te împotrivești.
Căpitanul a spus că dacă te porți bine...
Nu fi proastă, drăguțo,
dacă te va ucide cineva...
acela voi fi eu.
M- am hotărât să-ți mai dau
o ultimă șansă.
Promiți să faci ceea ce îți spun?
Vei face tot ce îți spun,
fără să pui întrebări?
Este ultima ta șansă.
Atunci ascultă-mă.
la-I pe fratele tău
și adu-I la labirint,
cât de repede poți, ÎnăIțimea Ta.
Pe fratele meu?
Avem nevoie de el.
- Dar - Gata cu întrebările.
Ușa e încuiată.
În acest caz...
fă-ți propria ușă.
Căpitane, cu permisiunea dvs.
Vino repede.
- Ce mai e? - S-a întors Serrano. E rănit.
Rănit?
Unde e Garces?
Câți au fost acolo?
Nu știu sigur, Căpitane.
50, cel puțin.
Ceilalți nu au scăpat. Posturile de control nu răspund.
Câți oameni avem aici?
Douăzeci, poate mai puțini, d-le.
Plecăm. Împreună.
Să nu-ți fie frică.
Nu ți se va întâmpla nimic.
Pune-i să patruleze la liziera pădurii.
Când se va întoarce trupa, îmi raportezi imediat.
Cere întăriri prin radio, acum.
Da, Căpitane.
Lasă-I!
Ofelia!
Repede, Maiestate,
Dă-mi-I mie.
Luna plină e sus pe cer,
Putem deschide portalul acum.
Ce ai în mână?
Portalul se va deschide doar
dacă îi dăm sângele unui copil inocent.
Doar o picătură de sânge, atât.
E ultima încercare.
Să ne grăbim.
Ai promis că mă vei asculta fără să eziți!
- Dă-mi băiatul! - Nu!
Fratele meu rămâne cu mine.
Vrei să renunți la drepturile sacre
pentru acest copil pe care nici nu-I cunoști?
Da, renunț.
Ai renunța la tron pentru el?
El, care ți-a cauzat atâta durere.
- Așa o umilință? - Da, aș face-o.
Cum vrei,
ÎnăIțimea Ta.
Nu.
Fiul meu.
Spuneți-i fiului meu...
Spuneți-i la ce oră a murit tatăI sau.
- Spuneți-i că eu... - Nu.
Nici măcar nu îți va cunoaște numele.
Ridică-te, fata mea.
Vino.
Tată.
Ți-ai vărsat propriul sânge
mai degrabă decât sângele unui copil inocent.
Asta a fost ultima încercare și cea mai importantă.
Și ai ales bine, ÎnăIțimea Ta.
Vino aici cu mine
și stai la dreapta tatălui tău.
Te-a așteptat atâta vreme.
Și se spune că Prințesa s-a întors în regatul tatălui ei.
Că a condus drept și cu o inimă bună
multe secole.
Că a fost iubită de poporul ei.
Că a lăsat în urmă
mici semne în timpul petrecut în lumea muritorilor...
vizibile doar de către cei
care știu unde să privească.
Labirintul Faun-ului
Traducerea și adaptarea: BlackMO0N m00nblack@yahoo. com